PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Co to bylo? - J2 už ne...
Vypadlo spojení s Robinsonovými.
- Máš něco? - Na radaru nic.
Počkat... kontakt. Nula, šest, nula.
Potenciální střet.
Co je to?
O SEDM MĚSÍCŮ POZDĚJI
Můžeme?
Zdá se, že nový podíl draslíku funguje.
To teda jo.
- Půjde to? - Za pokus to stojí.
Probuď se.
Mami! Pojď sem!
- Počkejte chvilku. - No tak. To je kruté a neobvyklé.
ZÁKAZ VSTUPU! WILL A TÁTA
Máš na ně nějaký vliv?
Snažím se své moci nezneužívat.
To byl ten tvůj přísně tajný projekt?
Bylo by snazší sehnat stromek z Glendale.
- To je ten zářící mech. - Podívej.
Víš, koho mi to trochu připomíná.
Možná trošku.
- Veselé Vánoce vám všem! - Vypadáš jinak.
Konečně se osprchoval.
Chci Santovi vonět.
Můžeme rozbalovat?
- Ano! - Já první! Tak jo.
Tady to je moje poslední lahev whiskey.
Dávám ti ji pro případ nouze.
Tu už jsme dlouho neměli.
- A to musíme čekat? - Ne.
Wille. Veselé Vánoce, chlapče.
Díky, tati.
- Dárečky! - Jdeme na to!
Pojďte.
Je čas naučit se řídit.
Transportér nešel zabalit.
- Paráda, kamaráde. - Díky, tati.
Nepotřebuješ k tomu klíč, lekce ani svolení.
To je pro Penny.
Tak proč jako jediná nic nedostane?
Na.
- To napsala? - Díky.
Takže...
Penny píše takovou kroniku našich zážitků.
Je fakt dobrá, tak jsem ji vydal.
Nezdá se mi to?
Jmenuje se Ztraceni ve vesmíru.
Dobrý název.
„Náš Jupiter se řítil atmosférou 25krát rychleji než zvuk.
Měli jsme se zřítit...
ale toho...
jsem se nebála.
Začala jsem se bát dávno předtím.
Když jsme si vesele pluli k Alfa Centauri.
Protože představa vesmíru...
mě děsí odjakživa.“
- Je to pravda? - Nepřerušuj.
„Vesmír je přece temnější než tma.
Mrazivější než mráz.
A hlavně...
je prázdný.
Neznám osamělejší místo.
Máma říká, že vesmír přece jen není prázdný,
že je plný temné hmoty, kterou nevidíme.
Já nejsem vědec jako ona.
Nevěřím v něco jen proto, že to sedí do výpočtu.
Potřebuji věci zjišťovat sama...
a v tom je původ všech problémů.
Ale nesmím předbíhat.
Tohle je příběh o objevování.
Nikoli však podivných světů,
ale toho, co najdete tam, kde mělo být prázdno.
Někdy...
je to neviditelná síla rodiny...
která na mě působí, i když je nevidím...
a připomíná mi...
že nikdy nejsem sama.
Jindy je to objevování monster, která ti chtějí ukousnout hlavu.“
Za první světové války...
byly jedny Vánoce...
kdy se Francouzi a Němci rozhodli, že na sebe přestanou střílet,
a vylezli ze zákopů, aby je společně oslavili.
Mír na Zemi.
Chápete?
Nejsme na Zemi.
Jen vám všem chci popřát veselé Vánoce.
To jste udělala.
To je únik vzduchu?
Jdu tam.
Jak to vypadá?
Pořád dobře.
Ale vítr se začíná otáčet.
Asi konečně přijdou monzuny.
Období metanových monzunů.
Až bude foukat od moře, bude padat míň kamení.
Není to ironie, že na minulé planetě jsme uvízli proto,
že nám došlo palivo,
a tady máme palivo místo vzduchu,
ale nedá se použít?
- V ironii nevěřím. - Což je vlastně ironie.
Wille. Jsi připravený?
Uvolni ramena.
Bude se ti líp ovládat.
Dobře.
Nešlapej na brzdu, když nechceš zastavit.
Jo, dobře.
Co kdybys šlápl na plyn?
Na plyn?
To se říkalo, když jsem byl mladý. Znamená to, že máš přidat.
Proč jsi to udělal?
Nemusíš se dívat na rychlost.
Jen se s tím strojem seznam.
Jo. Seznámím se se strojem.
Co na to říkáš?
Jde ti to.
- Dáme si závod! - Penny.
Nech ho. Nechce do ničeho narazit.
Tady není do čeho narazit.
Váš bratr je po mně.
Naše rodina si dostatečně neuvědomuje výhody obezřetného přístupu.
Je čas jít venčit.
Opatrně, prosím.
Přátelská připomínka:
žádné další nám nezbyly.
Sotva nám dobijí skafandry a generátor kyslíku.
Kolik jich potřebujeme,
abychom ušetřili energii a mohli vzlétnout?
No, vzhledem k požadavkům startovacího systému Jupiteru
při výkonu 200 kilowattů bude lepší, když se zeptáš mámy.
Jak ji znám, pořád vymýšlí, jak nás odsud dostat.
Jo, to doufám.
Jaká byla lekce?
No... zatím se s tím strojem seznamuju.
Brzy to začne.
Co mi dáš na Vánoce?
To mi dáváš každý den.
Můžete si za to sama.
Tvoje máma ti musí hodně věřit, když ti svěřila, abys mě hlídala.
Svěří mi akorát mytí podlahy a čištění uhlíkových pastí.
Nevěděla jsem, že tě tak podceňují.
Není to fér.
Nová záplata?
Souvisí to nějak s tím poplachem?
Chci vědět, jestli jsem v bezpečí.
Jste v bezpečí stejně jako včera.
A je to tady.
Jako hodinky.
Na minutu přesně každých 23 dní.
Jak je to možné?
Na jednom odlehlém místě ve Venezuele mají bouřky v přesný čas
265 dní v roce a taky nikdo neví, proč to tak je.
Říkají tomu maják Maracaibo. Navádí námořníky už po staletí.
Když máš mraky a slunce nebo dvě slunce,
která je zahřívají...
vzniknou blesky.
Tak to je, ať jsi kdekoli.
To stačí. Můžu si dát?
To zvládneš. Už to skoro máš.
- Na to přijdeš. - Víš...
- Ahoj. - Ahoj.
Řeknu vám, jak se to dělá...
- Počkat. - Dořekni to.
- Klidně to zdržuj. - Nespěchej.
To byl hezký den.
To jo.
Říkám si...
ty blesky.
Mohli bychom dobít baterie a nastartovat Jupitera.
Mohli bychom se odsud dostat.
Museli bychom k těm bouřkám doletět.
Nemuseli.
To je šílený.
Lidé tuhle technologii používají už tisíce let.
- Proč o tom teď začínáš? - Otáčí se vítr.
Myslím, že máme šanci.
Když ji prošvihneme, budeme čekat další rok.
Jde o tu věc v garáži.
Ta věc v garáži...
nás dostala přes půlku vesmíru.
- Jinak na Alfa Centauri nedoletíme. - Tys to nevzdala?
Nemusíš věci rozumět, abys ji mohl použít.
Robotův motor je nečinný, spí.
Naposledy fungoval ve vesmíru.
Musíme ty podmínky napodobit.
Co když na to stejně nepřijdeš?
V této soustavě jsou další čtyři planety. Možná je některá lepší.
Nebudu riskovat životy našich dětí, protože to možná bude lepší.
Vždycky to může být lepší,
ale někdy si musíš vážit toho, co máš.
Naše děti tady nikdy nikoho nepotkají.
Nebudou mít přátele, kterým by se mohli svěřovat...
kteří by je motivovali a rozuměli jim.
Nikdy se tady nezamilují.
Nikdy nebudou mít vlastní rodinu.
Nikdy nebudou mít to, co my.
Musíme pryč.
Musíme to zkusit.
Promiň. Je to moc nebezpečné.
Je to moc nebezpečné.
Za rok se k tomu vrátíme.
Ne.
Johne?
- Co je? - Johne?
- Mami? - Mami?
Tati?
- Johne? - Tati?
- Dones mi komunikátor. - Honem!
- Johne, vrať se! - Tati!
Tati, rychle!
Mami! Tati!
- Penny, pomoc! - Běž!
Tati, prosím!
Johne!
Tati!
Uhni. Dobře to za mnou zavřete.
Uhni!
Johne!
Pojď, Johne. Musíme jít.
Vstávej. No tak.
Tati!
Řekla jsem, ať uhnete!
No tak! Dobře. Vydrž, pojď.
Tati?
Je v pořádku?
Když záplata povolila, atmosféra se nahrnula dovnitř...
ostrá jako břitva.
Jak to opravíme?
Bude to těžké.
Odletíme.
Vážně?
To můžeme?
Řekni jim ten plán.
Jaký plán?
Dobrý.
Pojď. Ještě. Zatlač!
Držíš?
Kde to je?
- Neviděla jsi letovou příručku? - To jsem já. Co potřebuješ?
Tady Will Robinson z 24. skupiny kolonistů.
Nahrávám, protože jsme zřejmě první,
kdo se pokusí přeměnit vesmírnou loď na plachetnici.
Done!
Dělám, co můžu!
Počkáš chvilku?
Mám to.
Mám to. Tak jo, všichni, teď.
Opatrně! Dobrý?
Z historického hlediska je to snadná cesta.
Rychlost bude asi čtyři až pět uzlů.
Při 100 námořních mílích denně
to bude dvoudenní výlet.
A pak dobijeme baterii uprostřed obrovské bouře.
Ještě tam nejsme.
Poplujeme rovně. Musíme se vyhnout tomuhle souostroví,
má dost členité pobřeží.
- Jak moc? - Po nárazu se potopíme.
A proto se mu vyhneme obloukem.
Vítr se ale mění ze dne na den.
Nenažene nás na to členité pobřeží?
Ano, až se vítr otočí, ale do té doby máme spoustu času.
A táta naštěstí strávil půlku života na lodích
a je to dost zkušený kapitán.
Poslední dobou jsme jenom rodina.
Musíme zkusit být zase posádkou.
Zítra je velký den.
Pojďme si odpočinout.
Ahoj.
Trénuješ vázání s rukavicemi?
Chci být připravený.
Když ten motor rozjedeme...
dostane nás kamkoli, že?
Měl by nás dostat přímo do kolonie na Alfa Centauri.
Bez něj nepoletím.
Kde bychom toho robota měli hledat?
Nenechal ti tu mapu.
Ani cestičku z drobků.
Možná že jo.
Jenom nejsou na tomhle kousíčku pláže.
Možná tam někde jsou.
Proč o tobě píše víc než o mně?
Dobře. To stačí.
To je tátův speciální džus.
Jsi moc mladá.
Vypadám tady dobře.
Přikrášlila jsem to.
Už dlouho jsem neudělala nic, co by stálo za napsání.
- Chceš tak moc odletět? - Celý život usiluju o to,
abych mohla dělat něco, na čem opravdu záleží.
Vypěstování dokonalého kukuřičného klasu to není.
Já bych radši zůstala.
To, že chceš zůstat,
je něco jiného než strach z odletu.
Už to nechci znovu zažít.
Nechci přemýšlet, jestli mě někdo bude muset zachraňovat
nebo já je, což je horší.
Chci, aby vše bylo normální.
To normální tam někde venku je.
Jen to musíme najít.
Nedovolím, abys něco zvorala.
Mimochodem, myslím, že to táta přečetl jedním dechem.
To je mámino?
Jo, určitě se k tomu dostane.
Kam jdeme?
Běžte.
Já jsem taky docela dobrá námořnice.
Budu na to myslet.
Tak jo, Robinsonovi.
Všichni se pevně držte.
Poslední šance. Určitě se nepotopí?
Nepotopí.
Zvedáme kotvy.
- Jdeme na to! - Tak jo, všichni na svá místa.
Chceme se plavit po větru bez kormidla,
takže tahejte za zdviže, abychom udrželi kurz.
Zdviže?
Lana. K napínání a stahování plachet.
Takže to je nóbl výraz pro lano?
Rozumím.
Kdyby se loď začala stáčet doleva,
povolíte lana na pravoboku a naopak.
Napnout plachty!
To se musí nechat.
Před cestou bylo třeba zajistit milion drobností
a tys myslela skoro na všechno.
- Skoro? - Skoro.
Zná někdo nóbl výraz pro to, co tady děláme?
Plachtíme.
Máme dobrou rychlost.
Musíš uznat, že to je úžasný, Penny.
Penny?
Nemám náladu.
Dej si do jednoho ucha špunt!
Cože?
Dej si do jednoho ucha špunt.
To mi vždycky pomůže.
Já nezvracím ušima.
Pomáhá to proti mořské nemoci.
Co můžeš ztratit? O oběd už jsi přišla.
BOUŘE
Johne?
Můžeme o pár uzlů zvýšit rychlost?
Proč?
Klesá atmosférický tlak.
Za námi se asi formuje monzun.
To je ta bouře, kam míříme?
Ne. Tohle je něco jiného. S tím nechceme mít nic společného.
Pár uzlů z toho vytáhnu.
Tak to zvládneme.
Ahoj.
Předpovídám počasí pomocí teploměru, větroměru a barometru jak v 19. století.
- Nedáš si rajče? - To teda jo.
Tobě už je líp?
Doktorka Smithová mi ukázala trik se špuntem a zabralo to.
Neměla bys ji vůbec poslouchat.
Však víš.
Nesmí se ti dostat do hlavy.
Teď bych pořád ještě zvracela.
Možná bys s ní neměla trávit tolik času.
DOSTOJEVSKIJ ZLOČIN A TREST
Tohle v rozvrhu nemám.
Fazole jsou hnus, všechno ostatní se dá.
Děkuju.
Díky za tip.
Penny!
Zastavte loď!
Cože? Proč?
Řekni tátovi, aby rychle stáhnul plachty!
Musíme okamžitě zastavit!
Bože.
- Jste v pořádku? - Jo.
Co to sakra bylo?
Věděli jsme, že to bude risk.
Uvízli jsme?
Prozatím ano.
Asi jsme měli kliku.
Trup vypadá neporušeně,
ale nesmí se nám to stát znovu.
Tlak hodně klesl.
Ví ještě někdo, co to znamená?
- Monzun se blíží. - Stačilo říct.
Jestli nás monzun zastihne tady,
loď se úplně rozpadne.
Nemusí se „úplně“ rozpadnout, možná jen praskne.
- Něco vymyslím. - Víte co,
pojďme na palubu skasat plachty.
Běžte.
Půjdu zkontrolovat Ceedru. Hezky jsme si popovídali.
Jestli chcete na záchod, tak to zadržte.
Já věděla, že do toho útesu narazíme.
Viděla jsem příčné proudy.
Dobrý námořník to pozná.
Nic proti manželovi.
Vy jste námořník?
Kde jste se to naučila?
To je jedno, můžu pomoct.
Nevěřím vám ani slovo.
Zeptejte se Penny.
Můžu být užitečná!
Snažte se, jak chcete, ven se nedostanete.
Klídek, holka.
Vím, že jsi mrzutá a přepracovaná. Znám to.
Proto potřebuju, abys to ještě vydržela.
No tak, zlato,
potřebujeme dýchat.
Proto tě žádám.
Ještě zaber.
Debbie, věříš, že přemlouvám zařízení pro odstraňování oxidu uhličitého?
Teď mluvím se strojem a slepicí.
Vážně odsud musím vypadnout.
Jak dlouho už tu jsme?
Příliš dlouho.
Neříkal robot něco o „nebezpečí“?
Jo.
- Neměli jsme odjet. - Nepomáháš.
Muselo se to říct.
Hele...
Podívejte!
Co je to?
To není možné!
- Přivolal jsi ho na pomoc? - Je tady?
Wille, taky jsem myslela, že to je on.
Mluvil jsem s Donem.
Myslíme si, že máme dost energie na dvouvteřinový zážeh.
To by loď mohlo uvolnit.
To je ono.
Vážně? To je to řešení?
Ne. Ty a Don jste řešení.
Vážně?
Použití výsuvných částí je fakt super způsob.
Můžu si za to sám, že jsem tu nejsilnější.
Ty jsi hned za mnou.
- Hurá! - Až bouře udeří, budeme pryč.
- Ne dost daleko. - Můžeme uniknout?
- Už ne. - Oblíct. Posádka na palubu.
Podkasat plachty!
Drž mě.
Budeme bouři muset přestát, jak nejlíp umíme.
Dobře.
Přesně tomuhle jsem se chtěla vyhnout.
Máme problém.
Co se děje?
Rif do lodi přece jen prorazil díru a kape do Ceedry.
Jestli to zkratuje, umřeme.
Dýchání mám rád stejně jako ty.
- Můžeš to ucpat? - Dělám na tom.
Slib mi, že už do ničeho nenarazíme.
Už do ničeho nenarazíme.
Hele, Ceedro.
Kdybychom to spolu mohli vydržet, než se bouře přežene,
byl bych moc rá...
Takhle jsem si to nepředstavoval, zlato!
Hotovo!
Skvělá práce!
Tak jo, máme to.
Jdeme dolů.
Bože.
Jude, podej mi ruku. Pojď.
Wille! Pozor!
Wille!
Tati!
- Wille! - Tati!
No tak!
Wille!
Pomoc!
No tak, Wille. Držíš ho? Máš ho.
Dobrý, máme ho.
Tati, zadrž dech.
Musí se dostat dovnitř!
Mami! Potřebujeme tě na ošetřovně.
- Tati? - Budeš v pořádku.
Musím se tam vrátit!
To teda ne! Musíme plout dál.
My to neumíme.
- Mami, musíš nám pomoct! - Co teď?
Mami?
Co budeme dělat?
Mami!
Vážně umíte plachtit?
Ztrácíme čas.
Jestli je to další lež, bude vaše poslední.
Asi se blíží apokalypsa.
Smithová, co teď?
Smithová!
Neměla jsem to dělat!
- Napněte plachty. - Teď jsme je stáhli!
Musíme zrychlit!
Jsme moc blízko skal. Musíme je objet.
To nejde! Musíme tudy proplout!
- Skrz ty skály? - Napněte plachty! Honem!
Judy! Počkej chvilku.
Bez tebe to nezvládnu.
Jo, dobře. Jdu nahoru.
Smithová!
- Teď! - Teď!
Dobrý?
Musíme tu plachtu okamžitě napnout!
Napnout plachty!
Tati!
Plujeme rychleji?
Maureen, co se děje?
Zrychlujeme.
Jo, já vím.
Opatrně.
Na to se mělo myslet dřív, ale chápu tě.
Vypadáš ustaraně.
To je teď můj normální výraz.
Wille, já mámě věřím.
Ale máma už tomu nevelí.
Johne, přesuňte váhu na závětrnou stranu.
Zatižte ji jakýmkoliv způsobem.
Transportér.
Transportér váží dvě tuny.
Tati, jsi v pořádku?
- Budeš to muset udělat ty. - Já?
Poloměr otáčení je malý, takže jeď naplno.
Takže nabourám.
Jo.
Připoutej se. A Wille...
nemysli u toho.
Běž!
To nezvládneme!
Hlavně nemyslet.
- Táhnout! - Táhnout!
To je síla týmové práce.
Vy vážně umíte plachtit!
Někdy fakt říkám pravdu.
Wille, jsi v pořádku? Co se stalo?
Šlápl jsem na plyn.
Pojď.
Judy!
To plachtění... Dobrá práce.
Jsi v pořádku?
Plíce se uzdraví.
Mám unavené nohy. A ruce.
A taky části těla, o kterých jsem nevěděla, že je mám.
Ale vedla sis dobře.
Jen díky tobě.
Hlásím, že jsem opravil Ceedru.
Správně, Judy, jsem úžasnej.
A aby se zachovala karma,
tady ten vesmířan zničil transportér.
Dobrá práce.
Díky.
Tohle si musíme zapamatovat, kdyby na mě zase chtěla křičet.
Zabezpečila jsem palubu.
Vím, na co myslíte.
Odkud mám ty popáleniny?
Co když ta kontaminace skleníku nebyla nehoda?
Co když záplatu někdo strhl úmyslně?
To by ale znamenalo,
že posledních sedm měsíců nejsem pod zámkem, jak jste si myslela.
Možná by se člověk jako já,
který už si párkrát poseděl,
dokázal dostat ven.
Kdy se mu zlíbí.
Ani byste to netušila.
Kdyby to byla pravda, jste mi dlužná, Maureen.
Máme všechno, co jsme obě chtěly.
John by ten špinavý ostrůvek nikdy neopustil.
Nemusela jste být ta špatná, protože jsem to byla já.
Nemá smysl mě dávat pod zámek.
Prosím, pomůžu vám.
Už měsíce ujídám ty vaše výborné domácí potraviny.
To jako bude součástí rodiny?
Budu mít míň práce.
Jo? Dávej si pozor.
Nechci dělat problémy.
Tak jo.
Tak jsem se naučil řídit...
a dneska jsem poprvé jel sám.
Vyboural jsem se.
Kéž bys to mohl vidět.
Všichni si myslí, že mi chybíš...
protože nám pomáháš...
ale my to zvládáme i sami.
Chybíš mi, protože jsme kamarádi.
Takže jsem transportér rozbil proto,
že plujeme přes oceán...
v Jupiteru...
s opravdovými plachtami, jestli se tomu dá věřit.
S Judy a Penny jsme docela dobrá posádka.
Ale pak jsme zůstali jen já a Judy, protože Penny jenom zvracela.
Zvládli jsme to.
Už brzo z téhle planety odletíme.
Nechtěl jsem, aby to skončilo.
Jsme obklopeni nepitnou vodou a nedýchatelným vzduchem.
Vybudovali jsme si tu domov.
Konečně jsme byli zase spolu.
Pořád jsme spolu.
Počkej.
Vidíš to?
Co je to?
To je další mělčina?
To se mi nelíbí.
Proud nás unáší. Musíme zpomalit.
Na co se to díváme?
To je vodopád?
- Jdeme! - Dělejte!
- Připoutat! - Rychle!
Wille, honem!
Můžeme se někdy někam dostat bez havárie?
Držte se, za chvilku přepadneme.
Mám vás ráda.
Tak jo. Penny, Wille, jste v pořádku?
Jo.
- Jsme v pohodě, že? - Odpoutat. Jdeme.
- Jo. - Mami? Tati?
No...
jsme tady.
To dole vypadá jako kov.
Je to moc rovné. To nebude přírodní.
Ne.
Někdo to postavil.
Kdo?
Překlad titulků: Kristina Himmerová